Adelina.
Bună ziua.
Arrua!
Mi-ați promis că-i veți pune doar câteva întrebări.
Îi vom pune doar câteva întrebări.
Ia-o.
Comisare,
amintește-ți că am avut o înțelegere.
Eu am promis că ți-o aduc iar tu mi-ai dat cuvântul
că ai s-o lași în pace.
Era de datoria ta s-o aduci.
Ți-ai făcut datoria foarte bine.
Felicitări.
Acum, te rog să pleci.
Ne vânează ca pe muște. Ce ne facem, Teo?
Ce s-a întâmplat?
Au ridicat-o pe Julia de acasă.
E ca și cum ar ști
totul despre noi. De parcă le-ar spune cineva...
Trebuie să rămânem cu toții uniți. Ce e cu ceilalți?
Ce e cu Satur și cu Damian?
Cine?
Satur și Damian.
Știi cum să dai de Virtudes?
Cum spuneai că-l cheamă?
Pe cine?
Pe prietenul Juliei.
Poate el ne-ar putea ajuta.
Cum ai putut face asta, Teo?
Liniștește-te, Carmen.
Nu mă atinge. Ia mâinile de pe mine.
Ești un porc!
- Calmează-te, Carmen. - Dă-mi drumul!
Opriți-o!
Dați-mi drumul! Trăiască Republica!
Stai liniștită, puștoaico. Cât sunt eu aici, nu ți se va întâmpla nimic.
Văd asta. Acum te lasă s-o faci pe-a polițistul cel bun.
Am înțeles că tu ești Carmen.
Și ce putem să facem noi cu tine?
Carmen!
Carmen, ce s-a întâmplat?
Stați așa! Actele!
Uite, Virtudes, e Carmen.
Bună, Carmen!
Cine-i ea?
Cine?
N-o cunosc.
Ba da, ea e Carmen, ea e Virtudes!
Veniți cu mine.
Scuzați-mă...
Domnule!
Eu doar i-am adus soțului meu haine curate.
Urmați-mă.
Am votat cu Partidul Catolicilor înainte de revoltă.
Și soțul meu, la fel.
- Da, am auzit că sunteți foarte religioși. - Da, domnule.
Îl cunoașteți pe Juan Canepa?
Vag. Știu cine este, dar...
Cred că avem o mărturie care afirmă contrariul.
Nu e nevoie s-o citiți, nu-i așa?
Ați fost și i-ați dat niște bani.
Pentru ce?
Au fost banii Partidului Comunist?
Nu, domnule. Erau ai noștri.
I-am adunat de-a lungul războiului.
Dar știați că era militant al Partidului Comunist.
De ce ar vrea o femeie catolică să-l ajute?
Soțul dvs. nu este comunist?
- Nu, domnule. - Ca să fiu mai sigur...
Canepa e cel de aici.
Celălalt e soțul dumneavoastră?
Cred că vă înșelați în privința lui Enrique.
Știm că plănuiau un atentat împotriva lui Franco
pe timpul festivității de sărbătorire a victoriei.
Spuneți-mi tot ce știți.
Aceasta e speriată de moarte.
Vreau să-mi spui cine-ți sunt toți complicii.
Vă jur că nu am nicio idee...
Încetează să mai minți! Doar nu aveai să pui la cale singur, atentatul.
- Ce atentat? - Aveai un pistol.
Pe cine voiai să împuști?
Am să vă mai spun o dată.
Am primit pistolul odată cu uniforma, când am fost făcut inginer.
Gaspar!
Ce stupizenie...
Ca și cum ar avea impresia că ne poate ascunde ceva...
Adelina, pentru Gaspar este extenuant, să se tot antreneze atât.
Hai să-l lăsăm să se odihnească.
Dacă semnezi declarația, te scot de aici.
Ai să-ți petreci noaptea la mine acasă...
iar mâine te întorci în sat.
Să-l lăsăm să se mai gândească.
Puteți pleca.
Nu!
Să ne rugăm pentru veșnica odihnă a surorii noastre, Angeles.
Mamă!
Draga mea!
Ce ți-au făcut?
Nimic, sunt bine...
Sunteți toate rudele, la înmormântare?
De ce? Jelirea e împotriva legii?
Unde e Perico?
El n-a putut veni.
Nu se vor mai lua de fetele mele. Am să te scot de acolo.
DEȚINUȚI ROȘII
Haideți, ieșiți!
Religia?
Sunt catolică, din naștere.
Desigur, la fel ca și celelalte...
Doamnă director...
trebuie să fie o greșeală. E o greșeală.
- Dați-mi voie să vă explic. - Nu e nimic de explicat.
Lasă-ți obiectele personale pe masă și apoi scoate-ți rochia.
Dar, cineva... trebuie să...
Nu m-ai auzit?
Rochia, aici.
- Numele și prenumele. - Julia Conesa.
Vârsta?
Nouăsprezece.
Locul nașterii.
Oviedo.
Întoarce-te.
Ridică mâinile.
Îmbracă-te.
Religia?
Niciuna.
Catolică. Treci lângă tovarășa ta.
Unde le ducem? Nu mai avem nicio cameră.
Mai este loc cu mamele. Și în celula minorilor.
Eu am s-o duc pe Blanca la mame. Tu ocupă-te de cealaltă.
Ferește-te.
Faceți loc.
Feriți-vă!
Înaintați!
Treziți-vă! Faceți loc!
Haide.
- Aici. - Scuze...
Trezește-te, Adelina, că doarme ca un portbagaj.
Julia...
Virtudes...
Scuze...
N-am știut că sunteți aici.
Da, de săptămâna trecută.
Ce mai faci?
Gata... S-a terminat.
Julia!
Julia...
Adelina!
Scuză-mă.
Te-au bătut.
E-n regulă.
Nu ne pot doborî.
Ce-a fost asta?
E plutonul de execuție, în fiecare noapte, în apropierea cimitirului.
Haideți!
Treziți și minorii!
Haideți! Am spus, deșteptarea!
Treziți-vă, oase leneșe!
Sunteți o grămadă de oase leneșe!
Haideți!
Aceleași, întotdeauna cu chef de joacă!
Haideți! La spălător, imediat!
Repede! Duceți-vă!
Haideți, că pierdem timpul! Imediat!
Cum se poate...? Carmen, și tu, la fel!
Saltelele la perete.
- Repede! - Pariez că iar nu este apă.
Avem apă!
Încetați cu joaca, e timpul să ieșim la apel.
Ce se întâmplă aici?
Încetați imediat!
Lipsesc două. Dar nu-ți face griji, sunt cele două în plus, de la Corpul 2.
E imposibil. Nu mai putem continua așa.
- Spania! - Unică!
Spania!
Măreață!
Spania!
Liberă!
Trăiască Spania!
Încetați cu hlizeala în spate, fiindcă vă aud.
Haideți.
Mișcați-vă.
Poșta!
Haideți, treceți înăuntru.
Am corespondența, aici.
- Intră. Repede! - Mulțumesc...
Bună!
Corespondența.
- Ia să vedem... Martina. - Eu sunt!
Poftim.
- Conchita. - Eu!
Poftim.
Și încă una pentru Martina.
Câți prieteni are puicuța asta?
Lasă-ne unul și nouă.
Ana...
Dă-mi-o!
Și... Teresa.
Închisoarea Ventas, minunat hotel.
Mâncarea și serviciile sunt cele mai bune,
nu sunt nici paturi, nici timp pentru odihnă.
Mai bine-ar fi de am ajunge-n iad.
Sunt lungi cozi chiar și la toaletă,
ciment gustos în locul pâinii.
La prânz ei îți dau linte,
un bol pe zi, și ești sătul.
Plăci de gresie în locul saltelei,
în fiecare dimineață, sub spate și sub gât!
Virtudes!
- Cum te-au tratat la "Minori"? - Bine, dar prefer să fiu cu voi.
Nu te teme, nu plecăm nicăieri.
Dioni este soluția noastră oficială
- ... de despăduchere. - Desigur.
- Îi prinde pe toți. - Stai cu capul
departe de perete, când dormi. Păduchii preferă colțurile.
Nu cumva voi două ați învățat să dansați step?
Dionisia!
E de la el?
E scrisul lui.
Ce e?
- Nu înțeleg ce vrea să spună. - Ce?
"Îmi place mult muzica franceză,
dar prefer trupele de mariachi, pe care sper să le ascultăm în curând."
Nu înțelegi? Este în Franța și va pleca în curând în Mexic.
În Mexic!
Doamna Carmen...
E pentru tine.
Mulțumesc.
Ai muncit vreodată, Blanca?
Încă de când aveam 16 ani.
Da? Și ce știi să faci?
Să cânt la pian.
Dar caligrafie, ortografie?
Știu să cos.
Bine. Vom vedea.
Doamna Carmen...
- Voiam să vă spun... - Da, știu. Că ești aici dintr-o greșeală.
Lucrurile se vor aranja. Ai încredere în Dumnezeu.
Cu atâția deținuți, greșelile sunt normale. Nu crezi?
Și nu-ți fie frică de mine, fiindcă nu mușc.
Nu, nu, nu... nu mi-e frică de dumneavoastră.
Bună, tată.
Mă bucur mult să te văd.
Ce mai faci, tată?
Bine. Dar tu, dragă, ce mai faci?
Și eu fac bine. Foarte bine.
Ți-am adus...
ți-am adus niște haine. M-am gândit că...
Nu știu. Spune-mi ce ai nevoie.
Mama e foarte supărată.
Să te fi văzut aici, n-ar fi ajutat-o.
Medicul i-a recomandat să se odihnească.
Să se odihnească!
Dar tu știi cum este ea.
Ea le cere vecinilor să semneze precum că nu ai făcut niciodată politică.
Crezi că va semna cineva?
Sigur că da!
Cum au putut?
Le-ai fost angajată ani de zile,
fără nicio abatere.
E din cauza mea, nu-i așa?
Niciodată nu vor angaja părinții uneia "de roșu".
Ce face Carmen?
Bine.
I-au arestat tatăl.
- Iar mama ei... - Ce?
Mama ei s-a ascuns.
Unde?
Nu-mi spune, nu contează...
Nu te teme, e bine.
Biata mamă...
Am cei mai buni părinți din lume.
L-ai văzut pe Perico?
Nu.
A fost ceva serios?
Îmi pare foarte rău, Julia.
- Timpul a expirat! - Poftim.
Mamă...
Mulțumesc, mamă.
Ține capul sus.
Spune-i tatei să fie tare. Spune-i că sunt bine!
Bineînțeles.
Te iubesc.
La revedere, Lola.
La revedere, Carmen.
- Ai grijă, mamă. - Și tu.
Dacă ai nevoie de ceva mai special, pot să-ți aduc,
fructe, parfum...
Nu m-ați auzit?
Timpul a expirat!
Vă rog...
TE IUBESC
Și eu.
Foarte mult.
Liniște!
Vreți, vă rog, să încetați?
Voi, da, voi!
Arătați puțin respect!
Cine m-a chemat?
Așadar, ce e atât de important
și trebuie să-mi spuneți?
A mai murit un copil.
În fiecare zi moare câte unul.
Și nu mor de boală, ci mor de foame.
Credeți că oamenii de afară o duc mai bine?
Dar trebuie să faceți ceva.
Sunteți directorul închisorii.
Dacă acești copii nu vor primi lapte, noi...
Ce?
Nu vom mai cânta imnul, la apel.
Serios?
Și mai cine?
Nici eu.
Tu, Blanca?
Ce li se întâmplă acestor copii nu e corect, doamnă Carmen.
Băgați-le la izolare!
Închisoare Ventas, minunat hotel.
Mâncarea și serviciile sunt cele mai bune,
nu sunt nici paturi, nici timp pentru odihnă.
Mai bine-ar fi de am ajunge-n iad.
Liniște!
Sunt lungi cozi chiar și la toaletă,
ciment gustos în locul pâinii.
Nu vor să tacă.
La prânz ei îți dau linte,
un bol pe zi, și ești sătul.
Plăci de gresie în locul saltelei,
în fiecare dimineață, sub spate și sub gât!
Ei sunt?
Aveți nevoie de ajutor?
Dă-mi pistolul!
Ieși cu mâinile sus!
Haideți! Afară cu toții!
Pilar, scumpo...
Prinde-o, prinde-o! Dă-mi arma.
Calmați-vă.
- Pilar! Vino. - Ticăloșilor!
Mișcați-vă!
Mai repede.
Vă rog să mă lăsați să plec, eu n-am făcut nimic. Tată!
Faceți ce vreți cu mine, dar pe ea lăsați-o să plece.
E doar un copil.
Vă rog!
Vă rog...
N-o ucideți. Lăsați-o să plece.
E un copil.
Nu vă veți ierta pentru asta.
Gândiți-vă la prietenele voastre, la surorile voastre...
Pilar...
Pilar!
Ticăloșilor!
- Cu ăsta ce facem? - N-o faceți...
Vă rog, n-o faceți.
Eu sunt de-al vostru. Tot muncitor sunt și eu.
Ana...
Martina...
Victoria...
La tribunal.
- La tribunal? - Da, la tribunal.
Nu puteți merge îmbrăcate așa. Mergeți și vă schimbați.
Haideți să mergem să ne schimbăm, fetelor.
Putem să ne și spălăm un pic?
Vrem să mirosim frumos, nu-i așa?
Cum poți glumi cu așa ceva?
De ce?
- De ce ele, iar eu nu? Explică-mi. - Nu te plânge, fraiero.
Tu ești cea norocoasă.
Și eu de ce nu? Nu înțeleg!
Ați auzit? Au ucis un comandant al Gărzii Civile.
Și pe fiica sa, și pe șofer.
- Și ce are asta de a face cu noi? - Nimic.
Dar ei vor cere pedeapsa cu moartea.
Întotdeauna o fac, dar după aceea judecătorul micșorează pedeapsa.
Nu e cel mai bun moment pentru un tribunal militar.
Au nevoie de un țap ispășitor.
Priviți, e Parcul Retiro!
Rămâneți pe locuri! Haideți!
Așezați-vă!
Haideți!
Nu auziți? Stați jos! Haideți!
- Purtați ceva împrumutat? - Eu nu.
Nici eu.
Se spune că aduce noroc.
Aduce noroc?
Vrei să facem schimb?
- Cineva să schimbe cu mine. - Îmi dai bluza ta?
Cine vrea o eșarfă?
O rochie nouă și o plimbare prin parc...
Aș da orice să fiu în locul lor...
Vreau să văd și eu!
Coborâți.
Mamă, mamă!
Tu unde te duci?
Trebuie să vorbesc cu mama mea.
N-am mai văzut-o de 3 luni.
- E una dintre ele? - Da, domnule.
Puștiul e curajos. Care e?
Aceea.
Două minute.
Scumpule... Cât ai crescut...
Ești chipeș!
Ai fost cuminte?
Se putea și mai bine, nu?
Cum merge cu franceza?
Nu înceta s-o înveți. Continuă să înveți franceza.
- Mamă... - Puștiul are dreptate.
Cui îi folosește franceza?
Scopul a fost acela de a răsturna noul guvern.
Avem declarațiile clare ale acestor 56 de indivizi:
Planul era acela de reorganizare a Tineretului Socialist,
acea organizație clandestină, de inspirație marxistă,
al cărui scop a fost acela de a provoca dezordine
și de a boicota inițiativele care contribuie la înălțarea națiunii.
Prin infamie, minciună, atentate,
luptă de clasă...
În fine... Prin comunism și masonerie.
Datorită arestării lor,
am evitat un atentat pe care l-au plănuit
pentru ziua paradei de sărbătorire a victoriei,
scop în care, în zilele trecute, au adunat
tot felul de armament abandonat prin tranșee
și prin canale.
Acuzații sunt vinovați de sprijinire de revoltă,
faptă penală prevăzută în articolele 237
și 238, paragraful 2
din Codul de Justiție Militară,
care concură cu circumstanțele agravante
de reținere a dovezilor și de periclitare,
din articolul 173 al Codului Penal.
De aceea,
în numele Șefului Statului,
acuzarea cere ca fiecare dintre ei să primească
pedeapsa cu moartea.
Poate lua cuvântul apărarea.
Ținând cont de ora întârziată
și de timpul petrecut cu analizarea probelor preliminare,
vă rog să fiți scurt și concis.
Cu permisiunea dumneavoastră...
Având în vedere abundența de probe evidente,
apărarea poate face ceva mai mult decât să ceară instanței clemență.
Ăsta-i avocatul nostru?
După cum vezi.
Circumstanțele agravante citate de acuzare
nu sunt relevante în toate cazurile, de aceea...
Bineînțeles că fiecare caz va fi studiat individual.
Acuzații se pot ridica.
Această instanță se suspendă pentru pronunțarea sentinței.
Va fi convocată o sesiune secretă.
"Cu toată umilința, scriu Excelenței Voastre
pentru a implora clemență,
încrezătoare în dreapta judecată
pe care gloriosul Caudillo a promis-o poporului spaniol."
E foarte bine. Semneaz-o.
"... neînvins Generalisim al Forțelor Armate Spaniole...
al Armatei, Marinei și Forțelor Aeriene..."
Crezi că ne vor împușca?
Nu ne pot împușca fiindcă încercăm să ajutăm oamenii.
Într-un final, vei fi iertată,
ai să vezi.
Am înaintat un raport favorabil pentru tine.
Și pentru soțul tău.
Dar pentru ceilalți?
Lasă-le.
Te rog, Carmen, să nu uiți niciodată lucrul cel mai important.
Care-i acela?
Că avem dreptate.
Că luptăm pentru o cauză dreaptă.
Eu nu mai știu ce este drept și ce nu.
Ba da, știi. Sigur că știi.
Și mai știi și că atunci când totul se va termina,
cineva va trebui să-și aducă aminte.
Cum aș putea uita vreodată?
Ar fi ca și cum te-aș uita pe tine.
Așa este, Carmen.
Să nu mă uiți.
Nu trebuie să ne fie frică.
Promite-mi că n-ai să te temi.
Promit.
Trebuie să fim curajoase.
Foarte curajoase.
Fiindcă ei nu ne vor ierta, puștoaico.
Nu pot înceta să mă gândesc la mama mea.
Săraca... cred că suferă foarte mult.
E miezul nopții.
Ne putem odihni fără grijă. Nu vor veni după noi, noaptea asta.
Serios?
Dormi liniștită.
Haideți! Haideți!
Înapoi!
Mișcați-vă!
Haideți!
Mișcați!
Dumnezeule, nu poate fi și numele meu...
Blanca Brisac Vazquez.
Trebuie să arăți bine.
Mergi să-l vezi pe Valentin.
Haideți, grăbiți-vă!
Sunteți nerăbdători să ne omorâți?
Martina...
Victoria...
Carmen...
Haideți! Spălați-vă, repede!
Nu poate fi posibil așa ceva...
Încă n-am primit răspunsul lui Franco.
Sunteți însetați de sânge!
Sunteți niște asasini!
Mișcați-vă mai repede!
Victoria unde este, unde a rămas?
Vă rog, spuneți-i mamei mele că sunt nevinovată...
Vă rog...
Acolo!
Nu vreau să mor, doamnă...!
Să mergem!
Dacă nu te confesezi, nu poți trimite scrisoare.
Tu alegi...
E valabil pentru fiecare.
Dacă vreți ca scrisorile să ajungă la familiile voastre, trebuie să vă confesați.
Vrei să fii tu prima?
Ave Maria, cea plină de har...
Și cea fără de păcat...
Hai, copilo...
Dar eu...
eu nu am nimic de mărturisit, domnule...
Fiindcă n-am făcut nimic rău...
Eu te iert de toate păcatele...
în numele Tatălui, al Fiului și al Sfântului Duh.
Julia...
Ce-ar trebui să le scriu?
Nu știu ce să le scriu...
"Dragi părinți, frați și surori..."
"Dragii mei..."
Valentin...
Tată, păstrează-ți
puterea și fermitatea
până în ultimul moment.
Să nu te lași copleșit de lacrimi.
Mâna mea nu tremură acum, când îți scriu...
Iubitule...
iubitul meu băiat.
În aceste ultime clipe, mama ta se gândește la tine.
Voi muri cu fruntea sus,
fiindcă știu că am făcut bine.
Nu mă omoară fiindcă sunt criminală.
Mă omoară pentru o idee pe care o cred dreaptă
și pentru care merită să mor.
Îmi iau rămas bun, cu speranța că întotdeauna îți vei aminti de mine.
A ta fată, care te iubește...
Mor așa cum n-ar trebui să moară un nevinovat.
Adio, mamă...
Adio pentru totdeauna.
Fiica ta nu te va mai putea săruta sau îmbrățișa, niciodată.
Lasă ca numele-mi să intre în istorie.
Hai, mai repede!
Urcați.
Hai, urcă...
Julia!
Julia, draga mea!
Julia!
- Julia! - Mamă!
Julia!
Dați-i drumul!
Julia! Omorâți-mă pe mine în locul ei!
Omorâți-mă în locul ei!
Suntem Tânăra Gardă,
care va forja spre viitor.
Temperați prin suferință,
trebuie să izbândim, sau să murim.
Nobilă e cauza noastră
de a scăpa oamenii de sclavie.
Vom presăra drumul ce-l avem de parcurs
cu sângele tineretului nostru.
Feriți-vă,
feriți-vă,
burghezilor, voi, cei lacomi, și profitorii de război.
Tânăra Gardă,
nu vă dă prea mult timp!
Plutonul de execuție!
Alinierea pe două rânduri!
Ieșiți!
Pe rând!
Repede!
Ridicați, arm'!
- Haideți! - Pregătiți, arm'!
La dreapta!
Primul rând, în genunchi!
Mai repede!
Voi nu sunteți bărbați!
Nu aveți inimă! Nu aveți suflet!
Dacă ați avea, nu ați fi aici!
Pluton...!
Pregătiți, arm'!
Țintiți!
Nu vă mai mișcați!
Stați nemișcate!
La loc comanda!
Fiți cu ochii pe ele!
Țintiți!
Foc!
Carmen.
Iubitule... scumpul meu băiat...
În aceste ultime clipe, mama ta se gândește la tine.
Voi muri cu fruntea sus,
fiindcă știu că am făcut bine.
Tu știi asta mai bine ca oricine, Quique.
Foc!
Tot ce-ți cer e să fii cuminte...
Încă mai mișcă!
Iubește-i pe toți, și nu le purta pică celor
ce ți-au ucis părinții. Niciodată.
Oamenii buni nu poartă pică niciodată.
Trebuie să fii un om bun...
și muncitor.
Enrique...
nu lăsa niciodată să ți se șteargă memoria părinților tăi.
Când va fi prima ta comuniune, să fii pregătit.
Lasă religia să te conducă, așa cum m-a condus pe mine.
Continui să-ți scriu înainte de sfârșit, dar trebuie să-mi iau rămas bun și de la ceilalți.
Fiule...
fiule...
ne revedem în eternitate.
Îți trimit, cu nemărginită dragoste... un sărut...
un sărut etern, de la mama ta.
În ziua de 5 august 1939, la zidul Cimitirului de Est din Madrid,
au fost executați 43 de bărbați și 13 femei,
majoritate dintre ele fiind minore, și care au rămas în amintire ca "Cei 13 trandafiri".
Documentele și scrisorile citate în acest film sunt pur autentice.
Traducerea și adaptarea Thriller/SubTeam www.subtitrari-team.ro